Досега в Старгейт SG-1:
Сара. Даниел.
Можехме да приключим по-добре.
Може би.
Сара?
Щастлива ли си, Сам?
Какво? - Заслужаваш да обичаш някого.
Може би не аз съм проблема тук.
Аз съм сигурен залог.
В плочата се говори за изгубен град който е по-ценен от всичко.
Да не би да казваш, че Древните всъщност са загубили един от собствените си градове?
Не, те не са го загубили. Направили са го загубен... за другите хора които може да се опитат да го намерят.
Значи...
Изгубеният Град е... все още изгубен.
Амулетът е от дванайстият династичен период. Апликацията подсказва, че е от храма на Аменемхет.
Вероятно е дар от кралското семейство по случай празнуване на раждане, навършване на възраст, или...
За късмет е.
Кралските ковачи са ги направили за краля, надявайки се че ще се вдигне потоп от Нил,
и ще ги дари с богат посев.
Добро предположение.
Д-р Джордан ми изпрати снимка преди няколко седмици. Предполагам, че имам някаква преднина.
Аз съм Сара Гарднър.
Ричард Диин Андерсън
:::Старгейт SG-1::: Сезон 7, Епизод 15
Аманда Тапинг
Кристофър Джъдж
Дон Дейвис
Майкъл Шанкс
ХИМЕРА
Мястото заето ли е? - Ами, не.
Но има много свободни... маси.
Да, но на нито една няма свободна, красива жена.
Ами благодаря ви, но от къде знаете, че съм свободна? - Няма пръстен на пръста ви.
Може да имам приятел. - Пиете кафе сама в 7:30 сутринта.
Много сте наблюдателен. - Аз съм ченге.
Ами тогава, се чувствам длъжна да Ви предупредя,
че повечето от мъжете с които съм се срещала наскоро, са мъртви.
Като... - Умрели.
Как? - Различни обстоятелства.
Ще поема риска.
Какво ще кажете за вечеря тази вечер? - В моята мотелска стая.
Във вашата мотелска стая. - От Денвър съм и съм в града по случай.
Ще поръчаме нещо от обслужване по стаите, ще отворим кутия с вино...
Кутия! - Нещо с чучур отпред.
Стига, Пиит. - Тъкмо играех роля!
Не съм ти показал значката си още.
Ау. Трябва да вървя.
Хайде, Сам, обади се, че си болна. Прекарай деня с мен. Ще отидем до зоопарка.
Няма зоопарк в Колорадо Спрингс.
Боулинг. Трябва да има боулинг някъде тук.
Трябва да работя. - Не може ли телеметрията на дълбокия космос да изчака ден?
Виждал ли си колко много дълбок космос има там горе?
Ще те видя довечера.
Заглушава честотите които Гоа'улдите използват за комуникиране и
е дистанционно за устройство подобно на транспортиращите пръстени.
Точно сега се опитваме да го направим достатъчно малко...
Поне се прави че ти е интересно. - Много е интересно. Моля, продължавай.
Уморен ли си? - Мислиш ли?
Имах много странен сън снощи. - За какво?
За работата ми със Сара в Чикаго, преди програмата Старгейт.
И как това е странно?
Нещата бяха объркани, косата и беше различна...
Е...
Без да се обиждаш, но не е като да нямате проблеми по които трябва да поработите.
Ооо, да. Може би трябва да поговориш с някой.
Мислех, че говоря.
Полковник! Картър.
Кафе. - Ще говорим по-късно, става ли?
Тананикаш си?
Така ли? - Да.
Съжалявам.
-Как се казва? -Защо би... -Тананикаше.
Пиит. Пиит Шанахън. - Той е ченге.
Превишила си скоростта пак, а? - От Денвър е. Приятел на брат ми.
Нагласено. - Жалко, знам.
Не, чудесно е. - Не е ли?
Еми, не е сериозно или нещо от сорта.
И все пак си тананикаше.
Сър... - Не е моя работа.
Радвам се, че си щастлива с нещо различно от... кваркове.
Не е зле с кварковете? - Чудесно.
Но е неудобно, не е ли? - Да, горе-долу.
Успех. - Благодаря ви, сър.
Добро утро.
Хм? Здравей.
Извинявай, не те чух да влизаш. Имам предвид, как си?
Чудесно. Настани ли се?
Е, с изключение, че искам свястна чаша чай, иначе съм в Рая.
Радвам се да го чуя.
Знаеш ли, сигурно съм прочела всичко което някога си публикувал.
Всичко? Да.
Каква загуба на време.
Моля те! Твоите теории за Хиксовата династия са удивителни,
е и леко дръзки.
Намирам ги вдъхновяващи. Включих ги в докторалната ми теза в Кембридж.
Сигурно са те скъсали.
Просто се надявам да се впиша в такава талантлива компания.
Не , сигурен съм че ако си тук, ако беше... ти си.
Спри. Ласкателството ти е поразително.
Трябва да те оставя да продължиш. - Ще продължа.
Знаеш ли, знам едно добро място за кафе, което...
Не, имам предвид, сигурен съм, че сервират чай.
Ще ми бъде приятно, д-р Джаксън. - Даниел.
Даниел.
Не мога да ти опиша с какво нетърпение очаквах да съм с теб тук,
да мога да ти взема мозъка и...
Това беше чудесно. - Да, беше добро.
Смисъл, компанията ти беше чудесна.
Oфф, стига, как може да не харесваш "Пеещ в Дъжда"?
Винаги съм бил повече от фен на Фред Астер.
Това е класика. - Чакай! Чакай малко, госпожичке.
"Класика" е резервирано за неща като "Френска Връзка", "Мръсния Хари", Серпико".
Полицейски филми. - Какво имаш предвид?
Това беше романтика. - Да гледаш мъж да танцува в дъжда с чадър?
Само защото няма оръжия или преследвания... - Или голотии.
Шансовете ти за това изтъняват към момента, приятел.
Казвал ли съм ти какъв добър танцьор съм?
Случаят ми тук приключва утре.
Връщаш се в Денвър?
Обадих се на Капитана си и казах "не ме интересува ако престъпленията се разпространяват там,
срещнах една жена, чудесна личност
и нещо се развива между нас."
И какво каза той? - "Докарай си задника тука или си уволнен."
Много лошо. - Шегувам се.
Казах му, че си взимам две седмици отпуск.
Истината е, че Колорадо Спрингс е много...
подценен.
Пиит.
A всичко вървеше толкова добре. - Така е.
Но?
Става късно. - Седем часа е.
Трябва да ставам рано.
За да ходиш на работа. - Точно така.
Което включва дълги, мъчителни часове зяпане в телескоп.
Правилно.
Сам... споменах ли, че съм ченге? - Аз разпитвам хора, за да преживявам.
Да не би да казваш, че не ми вярваш?
Да не би това да се развива твърде бързо за теб? - Защото мога да се отдръпна.
Да ти дам пет-десет минути?
Ще ти звънна.
Тръгнах ли вече?
Не си чувствам краката.
Благодаря ти. - Малко човешки контакт първо, ако обичаш.
Не беше толкова трудно? - Ммм.
Ще оживея.
Бил си цяла нощ тук, нали? - Сутрин ли е вече?
Имам нещо за теб.
От къде го взе?
Било е намерено на експедиция в Мароко.
Съдружник ми го изпрати за анализ. Никои не е сигурен какво да прави с него.
Позволих си волността да му направя въглероден тест.
На повече от 10,000 години е.
Това е невъзможно. - Липсата на писания по пирамидите,
неубедителните данни на няколко артефакта...
Да не би да твърдиш, че това доказва съществуването на език предшестващ всички йероглифи?
Помислих, че ще ти хареса предизвикателството.
Даниел?
Разпознах това. - Как би могъл?
Средновековният Латински е производен. Може да го използваме като отправна точка.
Даниел, как е възможно да знаеш това?
Не знам.
Просто знам.
Няма смисъл.
Може би трябва да хапнеш нещо.
Във съня плочата беше надписана на Древен език.
И в съня можех да го чета.
Това не е толкова странно, имайки предвид, че можеш да го четеш докато си буден.
Може би искаш да разкриеш нещо пред себе си.
Като? - Като от времето когато беше възвишен.
Като твоето по-ранно видение свързано с опасността за Бре'так и Ра'як.
Плочата прилича много на онази от Абидос.
Която водеше до Изгубеният Град. - Но не водеше.
Мислиш, че знам местонахождението на Изгубеният Град и не го помня?
Ако сънуваш пак съня, може би трябва да преведеш плочата.
Мисля може би имаш нужда от почивка.
Това е много мило. Имам предвид...
Май не те заслужавам, нали? - Не.
Гладен ли си? - Не си спомням последният път когато ядох.
Как върви? - Толкова съм близо.
Мисля, че открих основната структура на цялото нещо.
За някакво напътствие е.
В началото мислех, че е някакъв сорт духовно указание, но грешах. Ето.
Виж.
Нещо за първоначална точка или място на произход.
Стъпките на великото пътешествие водят до...
Какво? Водят до какво?
Град. Място с голяма сила.
Това е карта, показва как да намерим града където древна раса от хора е живяла.
Виждаш ли, знам какво трябва да пише на плочата,
но не мога да завърша превода.
Може би не търсиш местонахождението на Изгубеният Град.
Откакто имам нужда от спане, развих интерес към сънищата.
Има много изследвания по въпроса.
OK, Зигмунд, за какво се разказва в сънищата ми?
Откакто Сара беше взета за приемник на Озирис, ти не си успял да я спасиш.
Може би това е целта на подсъзнателните ти желания.
Нещо което съм знаел когато съм бил възвишен може да помогне?
Сънищата са начинът по който умът ни се оправя с желанията които не можем да постигнем.
Оу. Значи в основата на всичко е никога да не мога да се наспя, отново.
Като знам какъв е натрупаният ти опит, Даниел Джаксън,
не знам как си спал до сега.
Благодаря, Тиил'к. Този разговор беше обезпокоителен на много нива.
Достатъчно ли е? - Аз...
Какво?
Ще приема това, като да.
Тези за мен ли са? - Да.
Това са другите 11. С едната която ти оставих преди, стават дузина.
Схванах. Красиви са. Благодаря ти.
Може ли да ги отворя сега? = Не.
Сега? Не! Ще престанеш ли?
Ами сега? - Не.
Добре, сега.
Какво мислиш? - Мисля че ще ни забележат.
Хайде.
Това е чудесно.
Хубаво е да знаеш, че хората все още остават заедно, независимо какво става. Нали?
Не мога да го направя. - Какво има?
Въртя се в кръг.
Не мога да намеря никаква относителност която да се свързва с този пасаж.
Входове? - Какво?
Произхода на входовете.
От къде знаеш това? - Има смисъл, нали?
Да, но откъде знаеш това? - Всичко е там.
Просто имаш нужда да се отпуснеш.
Ох, не. - Какво?
Ние трябваше да вечеряме тази вечер. Два месеца, нали?
Съжалявам, забравих. -Защо не ми напомни?
Всичко е наред. Вече е твърде късно.
Разбирам. Ако беше толкова важно за мен, щях да кажа нещо.
Нямаш нищо против? - Разбира се, че не.
Ти трябваше да си тръгнеш.
За какво говориш? Никъде няма да ходя.
Твоето проучване ще промени света. Ти си брилянтен ум.
Не искам да заставам на пътя на това. Искам да съм част от него.
Аз, всъщност, ще поръчам пица за нас.
Връщай се на работа.
Е, искаш ли да влезнеш?
Не знам. Да видя къщата ти отвътре, това е доста голяма стъпка.
Оправяй се. - Точно сега, ти си доста перфектна.
Какво става ако се окажеш много разхвърляна или по-лошо,
ако си странна изродка с обозначени чекмеджета и с полица за книги по букви?
Добре, идвам!
Просто не гледай полицата за книги. - OK.
Та, защо стана полицай?
Гледах твърде много телевизия като дете.
Адам-12, Старски и Хъч, Бърни Милър.
Бърни Милър? - Беше ми любимото шоу.
Тези момчета никога не застрелваха никой, никога не пребиваха никой.
Това ли е?
Какво си мислиш? Всяко ченге си има вдъхновяваща история?
Сам, това е просто работа.
Не мисля така. Не и за теб.
И Марк ми каза, че си имаш история.
Негодник!
Никога не излизай със сестрата на приятел. - Не ми каза каква е.
Не е голяма работа. Аз... преживявах тежък период докато растях.
Истината е,
че щях да свърша сигурно в затвора, ако не беше едно ченге, което прояви интерес.
Той наистина направи живота ми различен и аз му се възхищавах.
Възхитителна работа е. - Еми, бившата ми жена не мислеше така.
Гледа ли епизода където Бърни се прибира и нещата са му в градината с
документите за развод най-отгоре? - Не.
Не я виня.
Имам предвид, часовете бяха гадни и аз никога не знаех дали...
Нямах избор.
Такъв съм си.
Мога да разбера това. - Наистина ли?
"Телеметрия на дълбокия космос" си казваш? - Иска ми се да мога да ти кажа повече.
Не ми вярваш? - Не ми е позволено.
Къде отиваш?
Трябва да карам до Денвър днес и да опиша доклада си.
Пиит... освен че мога да си докарам големи неприятности,
мога да те изложа на опасност.
Сега ми казваш, че шегата с всичките ти приятели които са умрели е истина?
Пиит, моля те.
Проблема е, че чувствам че само съм одраскал повърхността с теб, Сам.
Как може да имаме бъдеще с теб ако не споделяш живота си с мен?
Федерално Бюро за Разследвания. Към кой да Ви пренасоча?
Специален Агент Ферити, моля. Свързвам Ви сега. Моля изчакайте.
Ферити. - Дейв, Пиит е.
К'во става, приятел?
В Колорадо Спрингс съм по случай сега и има нужда от услуга, човек.
Можеш ли да направиш вътрешна проверка за някой?
Глобална агенция, е службата? - Разбира се. Кои е?
Майор от въздушните сили.
Саманта Картър.
Единственото нещо което нямам е адрес за портала
и има още няколко пасажа които не мога да преведа.
Мислиш ли че можеш? - Не знам.
Все едно не контролирам аз, все едно просто се возя,
гледайки цялата работа как се разгъва.
Странното е че нищо не е както трябва. - Моля те бъди обстоен, Даниел Джаксън.
Аз бях идиот.
Сара се беше влюбила в мен и аз имах чувства към нея също, но...
обсебването ми от работата унищожи цялата връзка.
Накрая скъса с мен когато работих на нашата годишнина.
Сара която сънувам е различна.
Тя се интересува от работата ми колкото и аз.
Иска да намеря Изгубеният Град колкото и аз.
Звучи ми като нормална мъжка фантазия.
Не каза ли, че Сара ти е представила плочата в един от сънищата?
И че чувстваш че нямаш контрол върху сънищата?
Да. - Тиил'к?
Гоа'улдите притежават технология изследваща спомените.
Предполагаш, че Озирис е тук на Земята и манипулира сънищата на д-р Джаксън?
Мислим, че е възможно, сър. - Извратено!
Тя търси местоположението на Изгубеният Град в подсъзнанието ми. Сигурен съм сега.
Тя е имплантирала картина на Древна плочка, за да ми помогне.
Озирис има достъп до спомените на Сара и ги използва, за да спечели доверието на Даниел Джаксън.
Как го прави? - Смятаме че...
тя се промъква в къщата на Даниел през нощта и използва устройство за спомени.
Анубис изследва ума на Тор, и по този начин се сдоби до Асгардска телепортираща технология.
Това и позволява да идва и да си отива незасечена.
Защо не пробваме върху д-р Джаксън сондата за ум, както при Тор?
Възможно е сондата на Анубис да не работи при подсъзнание.
Може да има нещо общо с това как Ома изтри спомените ми.
Може да са на крачка от научаването им на това което търсят.
Е, какво ще правим?
Гоа'улдите са грабители на чужда технология.
Ще свържат Асгардската система със собствено командно устройство.
Надяваме се, че заглушаващото устройство ще попречи на Озирис
да се телепортира, за да избяга от стаята на Даниел.
Искате да заложим капан. - Няма да го задействаме преди
да ми е помогнала с мястото на Изгубеният Град.
Какво?!
Виж, никой не иска да спаси Сара повече от мен, но... може да знам.
Смисъл, може да е там някъде. Някъде в подсъзнанието ми.
Трябва да я оставим да действа все едно не знаем,
докато имам шанса да довърша превода.
И как ще разберем кога си разбрал,
ако всичко се случва в главата ти, докато спиш?
Не знам - По-добре го измисли.
Не може да позволим на Озирис да избяга с такава информация.
Шанахан. - Аз съм. Имам това което търсеше.
Дай ми само по-хубавите неща. - Има доста защитена самоличност.
Работи за въздушните сили, прави телеметрични анализи на дълбокия космос за НОРАД.
Това ли е всичко? - Това е което излезе като информация.
Защитена е с блокади.
Изтрита и е информацията? Да.
Някой е изтрил всяка възможна следа за нея.
Оставили само това което са искали другите да видят.
Сигурно е свързана с неща на високо ниво.
Като? - Черни операции, тайни екипи.
Това правителство отрича всички знания за..., нали знаеш?
Виж, Пиит, ако ме питаш, тази Майор Картър е свързана с някой голям.
Може да искаш да се отдръпнеш от тази, OK, приятел? Далеч е от твоето ниво.
Не че се срещам с нея или нещо.
Да бе.
Ало. - Здрасти, аз съм.
Аз съм Пиит. Сигурно преследвам лошите. Оставете съобщение.
Е какво имаме?
Даниел си е вкъщи с екипа, включва видео наблюдението.
Тиил'к си взима поничките.
Той обича доброто наблюдение.
Заглушаващото устройство е на микробуса. Би трябвало да попречи на Озирис да избяга.
Ще я свалим с тези? - Сигурно има щит,
тези стрелички ще преминат.
Тогава се надяваме Ток'ра да премахнат безопасно симбиота и да спасят Сара.
Ами работата с Изгубения Град? - Ще видим.
Веднъж щом е в неговата стая, Озирис няма да може да избяга.
Просто ще трябва да стигнем до нея преди да осъзнае, че е разкрита.
Подкрепления? - Месните са уведомени.
Но не искаме да правим нищо с което да предупредим Озирис.
Как е Пиит?
Знаеш как е.
Обикновено не те притеснява, защото те не могат да приемат истината.
Обикновено.
Мисля че той може.
Хей, Даниел.
Даниел, спиш ли вече?
Да, Джак, бързо заспивам.
Какво имаш там?
Не. Ще пропусна.
Започваме.
Активирам заглушаване на честотите.
Да го направим.
Картър? - Все още е вътре, сър.
Колко време ще чакаме? - Даниел сигурно е близо.
Развитие? - Не съвсем.
Символите представляват мястото на града.
Като адрес? - Да.
Да, седем са. Не се превеждат в нещо специфично.
Ти си близо. Не не съм.
Не говори така, Даниел.
Не ми говорят нищо. - Работи много усилени, за да се откажеш сега.
Не знам.
Никога не съм знаел.
Колко жалко за теб.
Влизайте! Влизайте!
Сам. - Пиит, какво...
Залегни!
Мили...
Ще се оправиш ли, Даниел Джаксън? - Да, давай, давай, давай.
Няма смисъл, Пиит! - Да и защо така?
Е т'ва не е нормално.
Внимавай!
Чисто!
Добре ли си? - Да.
Ти добре ли си? - Да.
Това е добре.
Ооо, Боже, Пиит, ти си ранен.
Така ли?
Картър? - Пиит е, има нужда от линейка.
Само се дръж, OK?
Сам... какво стана?
Обещавам, ако се оправиш, ще ти обясня всичко.
Дадено.
Всичко е наред, в безопасност си.
Даниел? - Тук съм.
Всичко свърши.
Свободна си.
Съжалявам.
Не си виновна ти.
Не можах да го прекратя.
Ще го преживеем това.
Хей.
Добре ли се държат с теб? - Да.
Кой би си помислил, че има болница тук?
Една от най-добрите. - Това място е невероятно.
Нямаш си и представа.
Благодаря.
Мисля че спазих моята част от уговорката ни.
Това което ще ти кажа е секретно
под секция 11-Ц-9 От Националният Защитен Акт.
Мацки с лазерни, телепортиращи пръстени и светещи очи са засекретени под 11-Ц-9?
Остави ме да говоря, става ли? - OK.
В момента се намираш в топ-секретна военна база позната под името "Командване Старгейт".
През 1928г. в Гиза, Египет, археолози открили древно устройство
даващо възможност да се транспортираме на други планети с помощта подкосмични дупки.
Знаех си! Това е по-добре от кутия с вино с чучур отпред.
Не се шегувам.
Съжалявам.
Други планети. Дупки.
Продължавай.
Превод и Субтитри: Bulgaria TEXT '2004